MĚSTO LONDÝN
BĚSNĚNÍ
Za mého mládí bylo putování po řekách Anglie příjemným zážitkem.
"Blažené bylo žít v tom úsvitu", jak prohlásil Wordsworth.
Lípy a kosatce,
jitrocel a blatouchy bujely na březích.
A ledňáčci se vrhali střemhlav, poletovali sem tam
a jejich stíny se honily o závod s pstruhy.
Milé dámy a pánové, s potěšením vám mohu oznámit,
že v blízké budoucnosti se nám tyto úchvatné obrazy znovu navrátí.
Díky neutuchajícímu úsilí vaší vlády a místních úřadů
bude veškerá voda od tohoto místa proti proudu řeky brzy čistá.
Zbavená průmyslového odpadu.
Zbavená saponátů.
Zbavená odpadních produktů naší společnosti,
kterými jsme tak dlouho otravovali naše řeky a kanály.
Radujme se, že znečišťování bude z této řeky brzy vykázáno
a brzy zde nebudou žádné cizí...
- Koukněte. - Co to je?
To je žena.
Co to má kolem krku?
- Uškrtili ji. Vypadá to jako kravata. - Ano, opravdu je to kravata.
Další kravatová vražda.
- Ustupte prosím. - Pojďte prosím pryč, sire Georgi.
- To je další kravatová vražda. - Co proti tomu dělá policie?
- To je normální Jack Rozparovač. - Kdepak. Ten je řezal na kusy.
Jednou poslal do Scotland Yardu ptačí játra.
Tahle dáma to už určitě nechce poslouchat.
Nebo to byl kus jejích jater?
Snad to není kravata mého klubu?
Na zdraví, veliteli letky.
- Čin-čin. - Dobrý ráno.
Možná tě to překvapí, Blaney,
ale v týhle hospodě alkohol prodáváme, není zadarmo.
Už vůbec nečekáme, že ho bude personál krást.
- Chtěl jsem za něj zaplatit. - To bylo naposledy na můj účet. Zmiz.
Povídám, že ti za něj zaplatím. Já za svý pití vždycky platím.
I ze ten tvůj ředěnej gin.
Nedělej ze sebe neviňátko, ty mizero.
- Ztrácejí se mi zásoby. - Dej si pozor, co povídáš.
- Co povídám zlodějovi? - Co se tu děje?
Tady náš kamarád tvrdí, že mu kradu chlast.
- Pokaždý za něj zaplatí. - Jakpak ty to víš?
- Však s ním pracuju, ne? - A co ještě?
- Co tím chceš říct? - Nepleť se do toho. Blaney, vypadni.
- Máš padáka. - To nemůžeš udělat.
- Dává peníze do pokladny. - Zloděj nebo ožrala.
Nikoho takovýho nechci za barmana.
- Polovičku času tě tahá za kozy. - Tak moment.
Nenechá tě chvilku na pokoji.
A co ty? Pořád mě ohmatáváš.
Drž hubu, nebo půjdeš taky.
Jdu. Drobný si nech.
- Pak si pošlu pro věci. - Ještě něco.
Těch deset liber, co jsem ti dal jako zálohu na vejplatu.
Ty chceš taky ukrást?
Tady je máš. Víš, co si s nima můžeš udělat.
- Neměl sis to nechat líbit. - Já vím.
- Co budeš dělat, zlato? - To nevím.
- Asi zkusím jinou hospodu. - Seš v pořádku?
- Dal jsi mu 10 liber, co sis půjčil. - Musel jsem.
Myslel si, že je nemám. Žádný strachy, ještě mi něco zbylo.
Tohle není zahrada zamilovaných. Co kdyby ses dala do práce?
Jdi se vycpat.
- Dej na sebe pozor. - Zavolám ti.
DALŠÍ UŠKRCENÍ KRAVATOU
Díky, šéfe.
Ahoj, Dicku. Právě jsem si chtěl na jedno skočit.
Proč neředíš v hospodě gin,
nebo co tam vlastně děláte před otevírací dobou?
Právě jsem dostal padáka.
Za co? Snad jsi zase nečural do piva?
- Chytli jsme se s Forsythem. - Jo tak.
- Doufám, že jsi ho zrychtoval. - Je to hajzlík.
Vozil se po mně od samýho začátku.
Z velitele letky na barmana. To nedokázal překousnout.
- Není to šéfův švagr? - Myslím, že jo.
Švagři jsou nejhorší.
Nebo se správně říká "švagrové"?
- Co budeš dělat? - Ještě jsem se nerozhodl.
Však víš, kam máš přijít, když máš průser.
Díky.
Georgi.
- Tohle je poslední. - Děkuju, pane Rusku.
- Proč nezajdeš za svou bývalou? - Už jsem ji neviděl ani nepamatuju.
- Nemá cenu s tím zase začínat. - Ne, asi ne.
Jak říkám, na mě se můžeš vždycky spolehnout.
- Máš u sebe aspoň pár liber? - Jo. Díky.
- Ale jestli ne... - Ne, vážně. Dostal jsem zaplacený.
Vezmi si nějaký hrozny. Tady máš. Dám ti je do krabice.
Nejjemnější muškát, dnes čerstvý.
Vezmi ten hrozen svý přítelkyni Babs.
Ať ti jedno zrnko oloupe. "Beulah, oloupej mi zrnko."
To říkávala moje matka, když jsem byl malý děcko.
Aspoň neumřete hlady.
- Vážně nepotřebuješ pár šilinků? - Ne, to je dobrý.
No, moc dobře nevypadáš. Netrápí tě ještě něco jinýho?
- Ne. A co? - Já nevím.
- S radostí pro tebe udělám cokoli. - Dík.
Ve starým Glóbusu už to nebude to, co dřív.
- Babs tam zůstala. - To je pravda.
- A je hezčí než ty. - To je věc názoru.
- Tak ahoj. - Ještě moment. Půjč mi ty noviny.
Tohle ti vydělá majlant.
Dnes odpoledne ve 3.00, Na slovíčko.
Ještě nikdy nevyhrál, ale má šanci.
Ty tři ostatní koně už předtím vyhráli.
- Takže začne na dvaceti ku jedný. - Dvacet ku jedný?
Nemůže prohrát. Zazpíval mi to ptáček a moji ptáčkové jsou spolehlivý.
Ještě jednou díky, Bobe.
- A pamatuj, na Boba je spoleh. - Dobré ráno, pane Rusku.
Zdravíčko, seržante. Co je novýho?
Nic moc. Ten chlapík s kravatama jim dělá problémy. Nic o něm nevědí.
- Zkusili jste dát inzerát? - To je moc vtipný.
Vy jste miláček žen. Zeptejte se jich, jestli nenarazili na podobnýho chlapa.
- Nebo některá z jejich kamarádek. - Jasně.
Ale upozorňuju vás, že polovička z nich nemá hlavu na správným místě.
Znáte mýho kamaráda Dicka...
Divnej chlapík.
- Žádný strachy. Poptám se. - Díky, pane Rusku.
Velkou brandy.
- Co si dáte, pane doktore? - Pivo a nějaký sýr.
Já objednám něco teplého. Máme čas.
- Dobrý den, pane Ushere. - Co máte dobrého, Maisie?
Já bych si dala sekanou s bramborama.
Tak dobře. Dvakrát sekanou, prosím. A dvě piva.
Koukám, že náš kravatový vrah zase zaúřadoval.
Viděl jsem titulky v novinách, když jsme šli od soudu.
Nezávidím žádnému lékaři, který bude u toho soudu svědčit.
Proč? Dnes je to díky snížené příčetnosti určitě jednodušší.
V mnoha případech máte možná pravdu.
Ale tady ne.
Muž, který ty ženy zabíjí, je zločinec, sexuální psychopat.
Justice nikdy nevěděla, jak s nimi zacházet.
Myslím, že by se jim dalo říkat ztroskotanci společnosti.
Právě jsme mluvili o tom kravatovém vrahovi.
- Raději si dávejte pozor. - Nejdříve je znásilní, že jo?
Domnívám se, že ano.
Asi je dobré vědět, že všecko zlé je pro něco dobré.
Na povrchu, při běžném rozhovoru,
působí jako normální a příjemné dospělé osoby.
Ale citově zůstávají na úrovni nebezpečných dětí,
které se mohou kdykoli navrátit k primitivnímu nelidskému chování.
- Velkou brandy. - Chcete říct, že vraždí kdykoli?
- Jak na to dostanou chuť? - Přesně tak.
Řídí se zásadou uspokojení
a jsou obzvláště nebezpeční, jakmile se jejich touhy zmaří.
Copak neslyšíte? Jasně jsem říkal velkou brandy.
Tohle sotva zakreje dno. Dejte mi trojitou.
Jestlipak má o něm policie nějaké zprávy.
Já myslím, že ne.
Psychopati obvykle nemají žádný motiv.
- Doufejme, že brzy udělá chybu. - V určitém smyslu doufám, že ne.
Od Christieové jsme neměli kloudnou a pikantní sérii sexuálních vražd.
A ty jsou velmi dobré pro turistiku.
Cizinci očekávají, že naše náměstí jsou utopená v mlze,
plná drožek a poházená rozpáranými děvkami.
Hej, Dicku.
Co Na slovíčko?
Ne, bohužel nemám čas.
Ne, Na slovíčko, ten kůň. Vyhrál na celý čáře.
Dvacet ku jedný. Co jsem ti říkal?
- Vyhrál jsem majlant. Mockrát díky. - Není zač.
Ještě moment.
To je moje máma. Mami, to je Dick Blaney.
Nejlepší pilot, co kdy čepoval pivo.
- Dobrý den, paní Rusková. - Moc mě těší.
Žije dole v Kentu, v Zahradě Anglie.
- Ještě pořád máš ten hrozen? - Jo. Nechávám si ho na pozdějc.
Vyndej si z něj zrníčka. Nejsou dobrý na slepý střevo. Ahoj.
- Ahoj. Ještě jednou díky za ten tip. - Říkal jsem, že na Boba je spoleh.
Dvacet ku jedný.
Sakra, dvacet ku jedný. Prokrista. K čertu.
KANCELÁŘ PANÍ BLANEYOVÉ PŘÁTELSTVÍ A SŇATEK
Zajisté mohu prohlásit jménem paní Blaneyové i jménem svým,
že právě takovéto chvíle ospravedlňují naše úsilí.
Chcete tím říct, že to neděláte jen pro peníze?
Samozřejmě se jedná o podnikání a převažují finanční úvahy.
Ale největší uspokojení nám přináší, když dva osamělí lidé najdou štěstí.
To je od vás hezké, slečno Barlingová. Pokračujte v dobré práci.
Teď už to je myslím na nás.
- A sbohem, pane Salte. - Sbohem, slečno Barlingová. Děkuji.
Pro nás to bylo potěšením. A já vím, že oba budete velmi šťastni.
Vím, že oba milujete včelařství. Není nad společný zájem.
Určitě budeme šťastní. Pojď, Neville. Správnou nohou vpřed.
Měli bychom ihned zajít pro povolení k sňatku, má drahá.
Nač ten spěch?
Nejdřív zajdeme ke mně.
Víš, že můj zesnulý manžel vstával po celý život v 5.30?
A než mi přinesl šálek čaje, což dělával v 9.15,
uklidil už celý dům.
A dělal to tak potichu, že za celých 14 let mě jedinkrát neprobudil.
Pořádkumilovný člověk, co?
Měl rád uklizeno. A já vlastně taky.
Lupy. Musíme ti na to něco sehnat.
Dobré odpoledne.
Vy jste tady nová, co?
Už tady dělám přes rok. Co si přejete?
Řekněte paní Blaneyové, že přišel jeden neúspěšný pokus o manželství.
- A koho mám ohlásit? - Pana Blaneyho.
Bývalýho velitele letky Blaneyho,
co kdysi působil v RAF a manželským loži paní Blaneyový.
Rozumím. Paní Blaneyová vás očekává?
Určitě. Každý očekává, že černá ovce se dřív nebo pozdějc ukáže.
Paní Blaneyová, přišel za vámi jakýsi pan Blaney.
Pan Blaney? Pošlete ho dovnitř, Moniko.
- Ahoj, Brendo. - Ahoj, Richarde.
Co tady děláš?
Napadlo mě, že se zastavím.
- Tak pojď dál. Posaď se. - Děkuju.
Ráda tě vidím.
Já taky. Vypadáš dobře.
Hned se ti budu věnovat. Musím jen dopsat pár poznámek.
Jak se vede? Vyděláváš majlant?
Daří se velice dobře.
Ulice plný osamělých srdcí, hledajících cestu k tvým dveřím?
Správně.
Překvapuje mě, že v dnešní protimanželský době máš vůbec klienty.
Jestli jsi mě přišel urážet...
- Já tě neurážím. - Nemusíš tak křičet.
Proč? Je mi fuk, jestli mě slyší ta Kyselá Barka venku.
Proč ji nevdáš?
Pokud možno za 300 kilovýho japonskýho zápasníka.
Aspoň by jí to vyžehlilo nějaký vrásky.
Moniko, drahoušku, už je skoro 4.30.
Nechcete si vzít na zbytek odpoledne volno a zajít si na nákup?
Děkuji, jestli mě určitě nebudete potřebovat.
Určitě ne, děkuji vám. Dobrou noc.
Proč za mnou přijdeš vždycky, když jsi opilý?
Nechodím za tebou vždycky, když jsem opilý.
Vlastně jsem tě neviděl už víc jak rok.
Byl jsi tehdy pěkně stříknutý a neurvalý.
- Doufám, že to nechceš zopakovat. - Já a neurvalý?
Nebuď k smíchu. Copak bych pozvedl ruku na bohyni lásky?
Co Brenda Blaneyová spojí, žádný člověk nerozpojí.
Neřekla jsem, že jsi byl neurvalý vůči mně.
Ale choval ses jako hlupák a trochu jsi tady házel nábytkem.
Jen se podívej, jak vypadáš.
- Vážně. - Nech mě být.
Svobodný mládenci mají být neupravený.
Upravenost je věno většiny žen, nebo to tady nekážete?
Ty jsi dnes ale nepříjemný.
- Co se stalo? - Promiň.
Prostě jsem měl špatný den. Ztratil jsem práci.
Jak?
Dostal jsem vyhazov. Nebo myslíš, že jsem ji někam založil?
Štípnul jsem sklenici brandy.
Můj zaměstnavatel si myslel, že za ni nedám prachy do kasy.
Až do dnešního rána jsem pracoval jako barman.
A jeden kamarád, nějaký Bob Rusk, mi dal výborný tip na koně.
Skončil na dvaceti ku jedný, a já neměl prachy, abych na něj vsadil.
To mě mrzí.
Tyhle věci chodí vždycky ve třech.
To bych rád věděl, co mě dneska ještě čeká.
Doufám, že večeře se mnou.
To by bylo báječný, ale...
Samozřejmě tě zvu. Půjdeme do mého klubu.
Ale nejdřív musím dokončit ty dopisy.
Tady je adresa, pokud jsi to už zapomněl.
Co kdybychom se tam sešli kolem 7.30?
Fajn.
Děkuji ti za příjemný večer. Bylo to prima. To myslím vážně.
Děkuji, že jsi šel se mnou.
Lepší než zbytky v Glóbusu.
- Ale i s tím už je pro mě konec. - Měl by ses znovu oženit.
Ale ne. Měla bys vědět, že to mi nesedí. Jak dlouho jsme byli spolu?
Devět roků, ne?
Deset.
Deset let. Dobře jsi udělala, žes vypadla v pravou chvíli.
Já nevím. Možná jsem měla štěstí, že mi v tom pomohla kancelář.
Chci říct, že máš kliku, že ses nemusela spolíhat na mě.
- To jsem neřekla. - Ale myslela sis to.
Někteří lidé jsou zřejmě dobří organizátoři a jiní ne.
- To jsem měla na mysli. - A já zřejmě nejsem.
Pitomost. Víš sama, jakou jsem měl smůlu.
Motorestu se dařilo, než postavili dálnici.
Já vím.
Byla to snad moje chyba, že městská rada strhla maštale?
Život někdy dokáže být nespravedlivý.
Ale tys přece nikdy nelitoval. Kde je chlap, kterého jsem si vzala?
Richard Blaney, Medaile za odvahu. Pamatuješ si text pochvaly?
Za podnětné velení, schopnosti a houževnatost.
S tím chlapem ses rozvedla.
Jaký schopnosti potřebuješ při jednání s obchodníky a byrokraty?
- Všichni poslouchají. - Tak ať.
Vsadím se, že nikdy nemuseli strhnout svý vlastní živobytí.
Ty to máš jednoduchý. Vybuduješ si ho někde jinde.
Ty už seš taková. Umíš podnikat. Vsadím se, že to umí všichni tady.
Vsadím se, že vyděláváš majlant.
A proč ne? Když neumíš lásku dávat, prodávej ji.
Samozřejmě tu solidní. Manželskou.
Podívej se, co jsi udělal.
- Já vám pomůžu. - Nechte mě.
Promiň. To jsem nechtěl.
Pojď. Radši půjdeme.
Zvládneš to?
Říkal jsi, že jsi neměl dost peněz, abys vsadil na toho koně.
Žádný strachy. Už jsi toho za jeden den udělala dost.
- Neměl jsi taky kabát? - Jo. Tamhle ten.
Můj je ten růžový.
Ne, to je zakázané.
Předpisy klubu.
Děkuji.
To je v pořádku, Richarde. Já už to mám. Děkuji vám.
Tak tady to je.
Můžu jít dál? Rád bych se podíval, kde žiješ.
Už běž. Běž domů. Je pozdě.
- Tomuhle říkáš pozdě? - Dost pozdě pro pracující dívku.
No tak, Brendo. Nezůstanu dlouho, to ti slibuju.
Tak dobře, ale jen na pár minut.
Děkuju. Už vás nebudu potřebovat.
ARMÁDA SPÁSY
Právě vám vypadly z kapsy na podlahu.
Dával jsem vám je zpátky, zatímco jste spal.
Nějak se vám vysypaly na podlahu.
Dával jsem vám je tam potichu, abyste se neprobudil.
Dejte ty ruce pryč, nebo vám je zpřerážím.
Vážně, nejvíc ze všeho nenávidím, když si někdo dovoluje něco
vůči džentlmenovi, jako jste vy.
To jste zase vy, pane Robinsone.
Obávám se, že ano.
Právě obědvám.
Jestli se chcete objednat, měl byste jít za mou sekretářkou.
- Jak jste se vůbec dostal dovnitř? - To nebyl žádný problém.
Šlo jen o to použít hlavu.
Počkal jsem si na dvoře, dokud jsem neviděl, jak jde na oběd.
- Zdá se to trochu komplikované. - Možná, ale...
Chtěl jsem vidět vás.
Už jsem vám vysvětlila, že my vám nepomůžeme.
Ale no tak. Vím, že dokážete pomoct, když se o to pokusíte.
Koukněte, pane Robinsone, potřebujete ženy určitého typu.
Jak to mám formulovat? Vás přitahují určité výstřednosti
a potřebujete ženy, u kterých byste je uplatnil.
Tady máme zcela normální klientelu. Říkám, že pro vás nic nemůžeme udělat.
Teď mě laskavě nechejte...
Myslím, že se mi vůbec nesnažíte vyhovět.
Když umíte dát dohromady párek idiotů, proč ne mě?
Už jsem vám to vysvětlila. Vy jste jiný.
Jak to?
Mám svý dobrý stránky.
Miluju květiny.
Ovoce.
Lidi mě mají rádi.
- Mám věci, které můžu rozdávat. - Je mi líto.
Myslel jsem, že sňatkový kanceláře dávají lidi dohromady.
Ale ne lidi jako jste vy.
Naše klientky by neocenily vaši představu láskyplného vztahu.
Vycházím s nejrůznějšíma lidma.
Dobře. Pak nás nepotřebujete.
- Jsou i jiný sňatkový kanceláře. - Tak jděte jinam.
V tom vám žádná solidní kancelář nepomůže.
Už jsem byl i jinde.
Ale tahle je pro mě nejlepší.
Protože...
Vy se mi líbíte.
Vy jste můj typ ženy.
- Nebuďte k smíchu. - Myslím to vážně.
Vážím si ženy, jako jste vy, a vím taky, jak se k vám chovat.
V mý profesi máme jednu průpovídku.
Dáváme ji na ovoce.
Nemačkejte ovoce, dokud není vaše.
Já jsem taky takový.
Nikdy bych to neudělal.
To přece víte, ne?
Právě jsem si vzpomněla, že musím někam zavolat.
Není třeba volat na policii.
Proč myslíte, že jsem chtěla volat na policii?
Asi to byla intuice.
Anglická?
Samozřejmě.
Máte velice střídmý oběd.
Střídmý.
A šetrný.
Určitě nemůže postačit dámě s tak opulentní postavou.
Obávám se, že dnes až příliš opulentní. Proto ta střídmost.
Nezajdete si se mnou na primový oběd?
Já vážně nemůžu odejít z kanceláře.
- Zvu vás na nejlepší oběd ve městě. - Ne, já...
Tak dobře.
Platí.
Vážně? Vy se mnou půjdete na oběd?
Ovšem.
Jen si opláchnu ruce.
- Myslela jsem, že jdeme na oběd. - Jasně.
Až potom.
Tak dobrá.
Vím, co chcete, ale ne tady.
- Půjdeme ke mně. - Teď jsme u vás.
Tady se nemáte čeho bát.
- Brzy se může vrátit sekretářka. - Vážně?
Kolik času jí dáváte na oběd?
Patnáct minut. Může tu být každou chvíli.
Venkovní dveře jsou zamknuté.
Má svůj vlastní klíč.
Nevěřím vám.
Víte, co se stane hříšným holkám, který vykládají hříšný lži?
Žádný strachy.
Nemáte se čeho bát.
Nechte mě být. Prosím vás.
Vezměte si z mé kabelky peníze, ale prosím vás, nechte mě být.
Je tam dost peněz, abyste si za ně koupil jakoukoli ženu. Jsou vaše.
Vezměte si je. Jen si je vezměte.
Já si ženské nekupuju. Já chci tebe. Ty seš můj typ.
Seš můj typ. Ano.
Ty seš můj typ ženský.
Dovolte, abych zvedla ten telefon.
Nebo sem ten, kdo volá, přijde osobně.
Už jsem říkal, že jsem zamkl venkovní dveře. Nikdo nás nebude rušit.
Panebože.
Nechte mě.
Tak dobře. Nebudu se bránit.
Ale já chci, aby ses bránila. Spousta ženských se ráda brání.
Prosím vás, netrhejte mi šaty.
Sundám si je sama, jestli chcete.
Roztomilý.
Nebudeš se báti nočních hrůz.
Ani šípu, jenž letí ve dne.
Ani rány morové, jež kráčí v temnotách.
Ani zkázy, jež ničí o polednách.
Přikáže andělům, by tě opatrovali, by tě chránili na každém kroku.
Ty mrcho.
Ženský.
Všecky jsou stejný.
To teda jsou.
Já ti ukážu.
Proboha. Kravata.
Kriste Ježíši, pomoz mi.
Haló?
Je tam někdo?
Brendo, tady Richard.
Haló.
Haló, to je Glóbus? Můžu mluvit s Barbarou Milliganovou?
To seš ty, Blaney?
Ty máš teda nervy, že sem voláš, když mám největší fofr.
Asi je v druhým baru.
Určitě pro ni nepoletím, abych ti ji zavolal.
- Dickie? - Dělej. Tohle není žádná seznamka.
Tady, šéfe. Dejte mi pivo.
Je mi fajn. Jak se máš ty?
Dobře.
Koukni, potřebuju svý věci, ale nemám zrovna chuť se potkat s Forsythem.
Mohla bys je dát do mý tašky a odpoledne se se mnou sejít?
Určitě? Nechci ti nějak komplikovat život.
Dnes dělám jen půl dne. Kde se sejdeme?
Naproti Odeonu na Leicester Square, ve 4.00. Platí?
Dobře, ve 4.00. Už musím běžet. Ahoj.
- Žádný peníze mu nepůjčuj. - Starej se o sebe.
- Nehodí se k tobě. - A ty snad jo?
Hej, šéfe. Čuchněte si k tomu.
Jak jste to měla daleko na oběd, slečno Barlingová?
Asi pět nebo deset minut.
Dobré odpoledne, pane.
- Dobré odpoledne vespolek. - Tohle je slečna Barlingová, pane.
- Byl byste tak laskav? - Samozřejmě.
Ta zavražděná žena je paní Brenda Blaneyová.
Vedla tenhle podnik a našla ji její sekretářka slečna Barlingová
po návratu z oběda zhruba ve 2.00, pane.
- Dobré odpoledne. - Dobré odpoledne, pane.
- Ví slečna Barlingová něco? - Ano.
Právě když se vracela, viděla, jak odchází bývalý manžel, pane.
Určitě to byl Blaney.
Vyšel dole ze dveří a šel do uličky.
Bestie jedna.
Je mi líto, ale musím na vás naléhat.
Víte jistě, že to byl pan Blaney?
Absolutně. Toho bych poznala kdekoli.
Přišel už včera a choval se naprosto odporně.
Předtím pil a trval na tom, že chce mluvit s paní Blaneyovou.
- A mluvil s ní? - Ta by nikoho neodmítla.
- Co se stalo? - To nevím.
Začali se hádat. Paní Blaneyová vyšla ven a řekla, že můžu jít domů.
Přirozeně jsem ji nechtěla uvést do rozpaků, a tak jsem odešla.
Zaslechla jsem, že pan Blaney byl velmi agresivní,
jak slovně, tak svým chováním.
Udeřil paní Blaneyovou?
Myslím, že ano.
- Ozval se zvuk úderu. - Aha.
Můžete nám pana Blaneyho popsat?
Jak vypadal, co měl na sobě.
Myslím, že ano.
Byl to muž kolem třicítky, vysoký asi 180 cm.
Tmavé vlasy, zelené oči a knír. Odhaduji, že váží tak 70 kg.
Měl na sobě staromódní sako
se záplatami na ramenou a loktech.
Bylo pro Londýn zcela nevhodné.
A přes ruku měl plášť do deště.
To je velice přesný popis.
Ve své práci jsem se naučila muže ostře sledovat, pane inspektore.
Tuhle kabelku jsem našel na stole. Po nějakých penězích ani památky.
To nedává smysl. Včera jsem jí inkasovala šek na 50 liber.
Kam si obvykle dává peníze v té kabelce?
Někdy si je zapíná do kapsičky.
Nechejte určit tenhle pudr.
Možná je i na ukradených penězích.
- Ano, pane. - Co otisky prstů?
Chodí sem tolik šašků, že jich tu budou tucty.
- Hotel Coburg v Bayswater. - Počkat. Jak si můžeš dovolit hotel?
- Pak ti to řeknu. - Tak dobře.
Tak co jsi dělal, Dicku?
Včera v noci jsem si dopřál luxus v ubytovně Armády spásy.
Když se tam člověk stýká s určitými typy, tak potřebuje dezinfekci.
Čuchni si k tomu.
- Chceš říct, žes tam spal? - Přerušovaně.
- Cože? S těmi starými chlapy? - Ano, přesně tak.
Dobře jsme se bavili. Rozhovor byl na úrovni,
červený stěnolez tekl proudem a vládlo tam kamarádství lidí z ulice.
- Červený stěnolez? - Míchaný červený víno.
Půlka vína, půlka denaturáku.
- Ale proč, Dicku? - Rozumný ceny pro svobodný mužský.
- Třicet pencí za noc. - To nechápu.
Jak si můžeš dovolit Coburg?
No, podařilo se mi sehnat prachy.
Od včerejší noci?
- Vybral jsem si starý dluh. - To jsi měl štěstí.
Děkuju.
- Pokoj pro dva, prosím. - Co máš za lubem? Tady ne.
Chcete dvě postele nebo jednu manželskou?
Manž... Dvojlůžko.
- Prosím. - Rozumím.
Číslo 322 by se vám mohlo líbit. Amorův pokoj.
- Vážně? - Ano. Je velmi útulný.
- Zapište se mi do knihy. - Ovšem.
Pan Oscar Wilde s manželkou.
- Podívej, Dicku... - Jsem Oscar.
- Přestaň si hrát. - Promiňte.
Bude to 10 liber plus 2 libry za služby.
Třeba byste to chtěl hned vyrovnat?
- Tady máte. - Děkuju.
- Pokoj, prosím? - 322, Bertie.
Pojďte se mnou, prosím.
- Tak vy máte 322. Je hezký. - Říkala, že to je Amorův pokoj.
Šípy lásky už tady zasáhly spoustu srdcí, to vám povím.
- Chcete něco z drogerie, pane? - Ne, děkuju.
- Dík. - Děkuju vám, pane.
Počkejte. Mohl byste tohle poslat do čistírny?
- Samozřejmě, pane. - A tohle. Řekněte, že to spěchá.
A můžete s tím vzít i druhou polovinu.
Řekněte jim, že to chci postříkat.
Postříkat, pane? Čím?
- DDT, dobrý muži. Čím jiným? - Pane?
Smrt pro číhající šváby, portýre. Zhouba zákeřných vší.
- Dejte je vyčistit a vyžehlit, hm? - Ano, pane.
DALŠÍ KRAVATOVÁ VRAŽDA
Propána.
Glad, podívej se na tohle.
- Chudák ženská. - Mluvím o tom saku.
"Policie chce vyslechnout muže,
který byl v době vraždy spatřen na odchodu ze sňatkově kanceláře."
"Měl na sobě tvídově sako s koženými záplatami
na ramenou a loktech a nesl plášť do deště."
- Zvláštní způsob záplatování saka. - Takhle to má být.
Ten člověk na 322 ho měl na sobě.
Myslíš tím... Myslíš tím pana Oscara Wilda?
To není jeho pravý jméno, huso. Oscar Wilde, to určitě.
Je to ten chlap, co ho hledají.
Je to kravatový vrah. A my ho máme v tuhle chvíli nahoře.
Panebože. Jen doufám, že to děvče ještě nemá kravatu kolem krku.
To snad není pravda. Ne v Amorovým pokoji.
Když tak někdy přemýšlím o mužským chtíči, chce se mi zvracet.
Haló, můžete mi dát policii?
Haló, policie?
Jsem portýr v hotelu Coburg.
Mohli byste sem ihned přijet? Mám tu toho chlapíka, toho kravatovýho vraha.
Přišel sem s jednou dívkou.
Pojď sem, Glad. Nedělej nic podezřelýho.
Otevřete.
Otevřete. Policie.
Určitě utekli po zadním schodišti.
Ale otevřeně se tě ptám,
copak bych zavraždil ženu, se kterou jsem byl deset let ženatý?
- Jestli je to pravda, je to děsný. - A ještě ji znásilnil?
- Surově znásilnil? - Já nevím. Třeba jsi žárlil.
- Neplácej. - Já jsem ji neznala. Je to možný.
- Třeba ses jí chtěl zbavit. - Vždyť jsem se jí zbavil.
Byli jsme rozvedený. Už dva roky.
Vůbec nešlo o alimenty. Vydělávala víc než já.
Tys ty prachy dostal od ní. Nevybral jsi žádný dluh.
No, vlastně ano.
Ale dala mi je večer předtím.
- 20 liber. - Ale proč jsi o nich lhal?
Asi jsem se to styděl přiznat.
Myslím, že to dává smysl.
Ale když ti Brenda dala ty prachy, proč jsi spal v noclehárně?
- Mohl sis dovolit hotel. - Nevěděl jsem, že je mám.
Strčila mi je do kapsy.
Ale jdi, Dicku. Proč mě taháš za nos?
Je to pravda. Asi mě nechtěla uvést do rozpaků.
To je pěkně přitažený za vlasy.
Ne tak, jako to, že jsem spal v noclehárně s 20 librama v kapse.
Kdybych věděl, že je mám, nešel bych tam.
- Možná. - Možná. Čuchla sis k tomu saku.
- Spala bys tam z vlastní vůle? - Nebylo to až tak špatný.
Ale pořád je mi podezřelý, že sis to dal vyčistit.
- Co je na tom podezřelýho? - Vždycky testujou oblečení.
Smrdělo to až do nebe.
To byl důvod. Víš, jak to smrdělo.
Barbaro, přísahám, že mluvím pravdu.
Copak ti připadám jako sexuální vrah?
Umíš si mě představit, jak se plížím a škrtím ženský kravatama?
To je k smíchu. Především mám jen dvě.
To je pravda. A to sako trochu smrdělo.
Kdybys věděl o těch prachách,
určitě bys nespal se spoustou starých chlapů.
Takže mi věříš?
Tisíce jiných by ti nevěřily.
Děkuju ti.
Určitě jsem blázen, když se nechám objímat od podezíranýho škrtiče.
- To znamená, že mi věříš. - Asi jo.
Co budeme dělat? Bude tě hledat policie.
Já nevím.
Řekni jim, co se stalo, jako jsi to řekl mně.
- To nemůžu. - Budeš muset.
- Neuvěří mi. - Proč ne? Já jsem ti uvěřila.
Ty nejsi zákon. Jsem asi jejich jediný podezřelý.
Tak je musíš přesvědčit, aby hledali někoho jinýho.
Jak se na tebe kouknou, hned uvidí, že nejsi žádný sadistický vrahoun.
- Blaney. - Pojď.
Dicko.
Něco takhle dobrodružného jsem nedělal už od Suezu.
Tam jsem se poprvé setkal s Dickoem, v letce.
Tehdy byl taky jeden z těch odvážných pilotů.
Hetty, pamatuješ si Dickoa, že?
Ovšem. Pojďte dál.
- To je slečna Milliganová. - Dobrý den.
- Těší mě. - Viděl jsem je v parku.
To je ale náhoda. Už jsme tě léta neviděli, Dicku.
Jak se má Brenda? Ozve se ti někdy?
Obávám se, že je mrtvá.
Ano.
- A tys ji zabil. - Uklidni se, Hetty. On to neudělal.
- Právě mi o tom povídal. - Opravdu?
Viděli ho poblíž místa, kde byla Brenda zavražděná.
Proto si policie myslí, že je ten škrtič. Ale to není pravda.
Chce se jen někde ukrýt.
A tys mu navrhl, aby zůstal tady.
Ano. Myslím, že je to dobrý nápad. Nikdo ani neví, kdo tu vlastně bydlí.
Jsi zatracený hlupák, Johnny, že se do toho pleteš.
- Ale on to neudělal. - To víš, že to udělal.
- Cože, starý Dicko? - Ano, Dicko, rytíř nebes.
Vždycky s ní zacházel jako s onucí.
Myslím, že jsi zcela na omylu.
Copak si už nepamatuješ tu nechutnou žádost o rozvod?
Věci, které jsi jí prováděl.
- Žádost o rozvod? - On vám to neřekl?
Rozvedli ho na základě extrémně krutého zacházení.
Mockrát ti děkuju.
Je to pravda?
Ano.
Extrémní psychická a tělesná krutost.
Padla zmínka i o mravní zkaženosti.
Muselo se to tak napsat, ale nebylo v tom zrnko pravdy.
Všechno vymysleli právníci.
Nechtěli jsme čekat tři roky na rozvod na základě opuštění domácnosti,
tak to bylo na základě krutého zacházení.
Extrémně krutého zacházení.
To by mě zajímalo, jestli si to přečetla policie.
Panebože.
Určitě by je to fascinovalo.
- Je nevinen, já to vím. - Vy to víte? A jakpak to víte?
Byli rozvedení. Neměl proč ji zabíjet.
Od Dickoa by mě nepřekvapil žádný nenávistný čin.
Tím spíš, jestli byl nalitý.
Byl jsi nalitý, když jsi to udělal?
Neudělal jsem to.
Přísahám, že jsem to neudělal.
Tak proč nejdeš na policii, místo abys do toho zamotával Johnnyho?
Já jsem nechtěl. On na tom trval.
Přece nenechám kamaráda v průšvihu.
Přesto se ptám, proč nejdeš na policii a neoznámíš jim to?
Protože by mu to nevěřili. Je to jejich jediný podezřelý.
A vzhledem k důkazům, který proti němu mají, by ho okamžitě zavřeli.
Prosím vás, paní Porterová, schovejte ho tu aspoň na jednu noc.
Dokud nevymyslíme, co bude nejlepší.
Jasně, že ho schováme. Přece nepředhodím kamaráda policajtům.
Chceš-li se nechat zatknout za ukrývání hledané osoby
či maření výkonu spravedlnosti nebo něco podobného,
tak to padne na tvou hlavu.
Ale já si nad tím vším myji ruce.
Zaplať pánbůh, že zítra jedeme do Paříže.
Pokud nebudeme všichni ve vězení. Já jdu nakupovat.
- Asi bych měl radši jít. - Nesmysl, kamaráde.
Z Hetty si nedělej těžkou hlavu. Dnes můžeš spát na gauči.
Já už musím jít. Stejně přijdu pozdě.
- Co děláte? - Pracuju v hospodě.
- Tam, co pracoval i on. - Vážně?
Co kdybyste vypadli ze země, než se to přežene?
Můžete mi pomoct U Buldoka.
Otevřel jsem v Paříži anglickou hospodu. Je to novinka.
To je prima nápad. Proč ne?
To asi ne. Nikdy jsem neuměla moc francouzsky.
To není třeba. Je to hospoda.
Pokud umíte říct "non", tak nebudete mít problémy.
- Ale... - No tak, Babs.
Stejně se ti v Glóbusu nelíbí o moc víc než mně.
Sejdeme se zítra ráno v 11.00 na nádraží Victoria.
Můžeme jet na den do Francie. Na to nepotřebuješ pas.
- Tak dobře. - Vynikající.
Frantíci se posadí na zadek, až uvidí pravou anglickou barmanku.
Už musím vážně jít. Znáš Forsytha.
Nikomu ani slovo, hm? Neprozraď živý duši, že jsem tady.
To ti přísahám, ať se propadnu.
- Děkuju vám, že se o něj staráte. - Není zač. Doprovodím vás k výtahu.
NOVÝ SCOTLAND YARD
Chutná vám, pane?
Seržante, moje žena právě dělá kurz
v Kontinentální škole gurmánského vaření.
Nevědí, že má-li se člověk v této zemi dobře najíst,
musí mít třikrát denně snídani.
Anglickou snídani. Tím nemyslím to vaše café complet.
Prosím?
Napůl prázdný šálek kávy a sladká žemle plná vzduchu.
- To jsem měl dnes ráno. - Rozumím, pane.
Já jsem na ovesné vločky.
Promiňte, pane.
Laboratorní zpráva o desetilibrovce, kterou Blaney platil hotelový účet.
Jak vidíte, na bankovce se našly stopy pudru,
který je totožný s pudrem paní Blaneyové.
- Děkuji vám. - Děkuji, pane.
Tak přece jen máme štěstí.
- Ano. Tím to má zřejmě zpečetěné. - Vypadá to tak.
Nikdy jsem se ještě s takovými chlapy nesetkal. Jací jsou?
Liší se od sebe, ale ne příliš.
Pamatujte si, že nenávidí ženy a většinou jsou impotentní.
Nezaměňujte znásilnění a potenci.
V pozdních fázích choroby je nevzrušuje škrcení, ale sex.
Především jsou to sadisti.
- Určitě víte, kdo to je. - Ó, ano, pane.
Pokud to nevíte, přečtěte si tohle. Žádost paní Blaneyové o rozvod.
To vám poví hodně o zvycích našeho hrdiny.
Přepněte mi ho.
- Vrchní inspektor Oxford. - Jmenuju se Forsythe. Felix Forsythe.
Vedu hospodu Glóbus v Covent Garden.
Četl jsem, že máte na starosti ty škrtičský případy.
Ano, to je pravda.
Fajn. Mám pro vás nějaký informace.
Ten muž, kterýho hledáte, s těma záplatama na obleku.
Já ho znám. Pracoval tady jako barman.
Jmenuje se Richard Blaney. Je to pěknej mizera.
Víte určitě, že je to on?
Odešel s vaší barmankou? Co tím myslíte?
Byla s ním celou noc.
Považuju za svou povinnost vám říct, že je podle mě ve velkým nebezpečí.
Teda jestli je ještě naživu.
Děkuji vám za informace.
Řekněte mi, jak ta vaše barmanka vypadá?
Tak to můžete být klidný. Dnes ráno v 8.00 byla naživu.
Dnes ráno v 8.00?
Tak kde teda je? Otevřeli jsme v 11.00.
Vrátí se sem nebo ne? Nechala tu všecky svý šaty.
Určitě se objeví. Žena se spíš vzdá své cti než svých šatů.
Děkuji vám za informace. Někoho k vám pošlu.
To byl Forsythe, vedoucí hospody Glóbus v Covent Garden.
Jsem rád, že neobchoduju s bramborama.
- Mám dost vlastních problémů. - Ty se vyznáš, Bobe.
Obchod s bramborama je otrava, odedávna.
Stojí to majlant vykopat je a ještě víc stojí doprava.
A co z toho nakonec máš? Skoro žádný prachy.
Většinou je ani neprodáš. Celý náklaďák posílám nazpět do Lincolnshire.
Víš, co tam s nima udělají? Zaorají je do země.
Chápeš to? Přitom lidi po celým světě mají hlad.
To je pravda, Jime. A pár jich má taky žízeň.
Pojď na jedno se strýčkem Bobem.
Dobrý odpoledne.
Kde jsi byla? Půlden volna jsi měla včera.
Pěkně jsi riskovala, když jsi strávila noc s vrahem.
- Jak víš, co jsem dělala? - Nežvaň.
Nepřišla jsi domů.
- Starej se o sebe. - Takhle se mnou nemluv.
Měl jsem strach, že je řada na tobě. Volal jsem i na policii.
- Na policii? - Posílají sem někoho.
- Proč? - Protože chtějí dostat tvýho milence.
Chtějí ho zavřít. Čím dřív bude ten blázen v base, tím líp.
- Takhle o něm nemluv. - Máš kliku, že seš naživu.
Kdybych neměl tak málo lidí, sám bych tě odvedl do Scotland Yardu.
- V každým případě až zavřeme... - To už tu nebudu. Strč si práci někam.
- Vrať se zpátky. - Blbost.
Máš kam jít?
- Ahoj. To seš ty, Bobe. - Jo.
- Zaslechl jsem hádku s Forsythem. - Je to hajzlík.
To teda je.
Můžeš zůstat u mě, než se to vyřeší. Jestli chceš.
Jedu na pár dní na sever.
- Nemáš postranní úmysly? - Vypadám na takovýho týpka?
Všichni chlapi jsou takoví týpci.
- Opravdu odjíždíš? - Jasně. Dnes večer.
Budeš to mít jen pro sebe. Hned tě tam zavedu.
Vrátím se do Glóbusu a přinesu ti věci.
Víc už pro tebe nemůžu udělat.
Díky, Bobe. Zůstanu jen na jednu noc.
- Jak chceš. - Zítra pojedu...
Pojedu k mý sestře v Southallu.
Tvůj přítel to nemá lehký.
Musí se sám rozhodnout, co podnikne.
Rád bych mu pomohl. Kde se schovává?
To ti neřeknu, Bobe. Slíbila jsem to.
No tak, Babs. Dick a já jsme odedávna kámoši.
Nemůžu.
Tak dobře. Nech si to svý tajemství.
Změna zaměstnání může být štěstí v neštěstí. Únik z vyježděných kolejí.
Děvče jako ty by mělo cestovat, poznávat svět.
Kapský město, Kalifornie, Jaffa. Odkud se dováží ovoce.
Tam bych se vydal, kdybych měl volný ruce.
Ale ty můžeš dělat, co chceš.
Máš před sebou celý život.
Tak jsme tady. Je to v druhým patře.
Asi to nevíš, Babs,
ale ty seš můj typ ženský.
- To jsi ty, Time? - Ahoj, miláčku.
- Máš hlad? - Ano.
Prima. Hned ti to přinesu.
Je to soupe de poisson, miláčku.
- Určitě ti to bude chutnat. - O tom nepochybuji.
Na mě nečekej. Musím dohlédnout na další chod.
Co je nového v tom případu? Nějaké senzační zvraty?
Ne. Ale budu rád, až dostaneme Richarda Blaneyho za mříže.
Máte představu, kde je?
Ne, žena, která nás k němu mohla dovést, dnes odešla z práce.
A nevím ani, kde je.
- Víš to jistě, že je to on? - Ano, je to určitě on.
Dokonce se to ani nekomplikuje jiným podezřelým. Musí to být on.
Identifikovali jsme ho, jak odchází ze sňatkové kanceláře
v době, kdy zavraždili jeho bývalou.
Máme oblečení, které ve spěchu poslal do čistírny.
A jako důkaz máme ten pudr a noclehárnu Armády spásy.
Tomu nerozumím, miláčku.
Nevěděla jsem, že ženy v Armádě spásy používají líčidla.
Blaney spal předminulou noc v noclehárně Armády spásy.
- Vážně, miláčku? - Ano.
Byl tak neopatrný, že uvedl své jméno.
Asi by tam nespal, kdyby nebyl švorc. Nemyslíš?
- Ne, to si nemyslím. - Předpokládejme tedy, že byl švorc.
Minulou noc však spal v hotelu Coburg v Bayswater
a za nesmírně drahý pokoj zaplatil desetilibrovou bankovkou.
Na bankovce byly stopy pudru paní Blaneyové.
Vrah nejenže paní Blaneyovou uškrtil,
ale ukradl jí z kabelky i peníze.
Tudíž...
Blaney je zloděj a taky vrah.
Tím se to pěkně uzavírá.
Asi ano.
A navíc máme servírku z klubu paní Blaneyové,
byla svědkem, jak se předchozí noc Blaney choval agresivně vůči své ženě.
Zdá se, že nebyl příliš diskrétní.
Diskrétnost není obvykle silnou stránkou psychopatů.
Tím se teď zabýváme. Měla by sis přečíst žádost jeho ženy o rozvod.
Co je to vlastně v té polévce?
Proč? Nechutná ti?
Je výborná.
Ale její ingredience jsou pro mě trochu záhadou.
Jsou tam korušky, mník,
mořský úhoř, pilobřich,
sardinky a mořský ďas.
Jelikož byla jistě sytá,
myslela jsem, že bude stačit jeden opečený pták.
Caille aux raisins.
Křepelka s hrozny.
- Musím přiznat, že si dělám starost. - Kvůli panu Blaneymu?
Ano. Odešel s barmankou, se kterou předtím pracoval.
Myslím, že jí hrozí velké nebezpečí.
Jsi na omylu, Time. Zcela na omylu.
Tenhle chlapík to nemůže být.
- Jak dlouho že byl ženatý? - Deset let.
Tak vidíš.
Zločin z vilnosti po takové době?
Podívej se na nás. Jsme spolu teprve osm let
a v noci jsi málokdy vzhůru.
Možná, ale já tě nemlátím, ani tě nenutím dělat ponižující věci.
Ne, důkazy mluví jasně.
Psychopatické vrahy nemůžeš posuzovat normálně.
Ti můžou kdykoli explodovat.
Musíme ho najít, než dostane zase chuť.
Zatracený Bože.
Ahoj, kámo.
Ty mrcho. Kde je ta prokletá jehlice?
Hej, sype se ti náklad.
- Cože? - Brambory se ti sypou na silnici.
KAVÁRNA
MUŽI
POLICIE
Vidíš to, co já?
Co se stalo?
- Kdo je to? - To nám snad řeknete vy.
- Probuď se. - Co je?
- Vypadni odsud. - Co se děje?
Tak Brenda ti nestačila. Musel jsi zabít i to druhé děvče.
- Jaké děvče? - Co tu bylo včera s tebou.
- Babs? - Jako bys to nevěděl.
Uškrtil jsi ji jako ty ostatní.
Babs někdo uškrtil?
Nehraj na mě divadlo. Vstaň a vypadni odsud.
Sama bych zavolala policii, kdybych mohla.
Já tomu nevěřím. Já tomu prostě nevěřím.
Je to pravda. Právě to hlásili v rádiu.
Našli ji v náklaďáku s bramborami. Ten chlap v hospodě ji identifikoval.
On ví, kde ji našli. Sám ji tam dal.
Celou noc jsem neopustil tenhle pokoj.
- Lháři. Já ti nevěřím. - Na tom vůbec nezáleží.
V rádiu říkali, že byla mrtvá nejmíň 12 hodin,
když ji ráno ve tři našli.
Museli ji zabít včera odpoledne před třetí hodinou.
A Dick byl tady od chvíle, co odešla, takže to nemohl udělat.
- Chudák holka. - Stejně tomu nevěřím.
Ten čas jenom odhadli.
Šli jsme spát až kolem jedenácté. Nemůžou se splést o osm hodin.
Dicko, copak to nechápeš? Jsi z toho venku. Můžeme ti dosvědčit alibi.
Ano. Ano, to asi můžete.
Řekneme prostě policii, že jsi byl tady s námi.
To bys udělal? Než odjedete?
- To víš, že ano. S radostí. - Nic takového neuděláš.
Chceš jít do vězení za to, že jsi ukrýval hledanou osobu?
- Přece to není žádný zločinec. - Policie má proti němu důkazy.
Víme, že ji nezabil. Musíme jim říct, že byl s námi.
Ale to my nevíme.
Čas, který oznámili v rádiu, může být léčka.
Je jasné, že když půjdeš na policii,
tak tě obviní jako spolupachatele.
Nepustí nás do ciziny a možná nás zavřou do vězení.
Zatraceně, Hetty má pravdu.
- To sám vidíš. - Ty se mnou nepůjdeš na policii?
- Jak můžu? Slyšel jsi Hetty. - Seš moje jediný alibi.
Promiň. Nemůžu si dovolit, aby mě tu zadrželi.
Ale budeš se koukat, jak mě pošlou do basy.
Tak zlé to zase není. Určitě toho škrtiče najdou.
Vy srágorové. To bylo pořád "Všecko je v pohodě", a pak mi podtrhnete žebřík.
Jste párek hajzlíků.
Jestli to vidíš takhle, tak radši běž.
Já zavolám ředitele.
A zapleteš se do toho? Žádný strachy, odcházím.
Jsem trochu cimprlich, s kým strávím poslední hodiny na svobodě.
Koukni, je mi to líto. Navrhl jsem ti, abys pracoval v mé hospodě v Paříži,
ale teď hlídají všechny přístavy a nádraží.
Takže seš z obliga, co? Tvoje odpovědnost vůči mně skončila.
Uvolněte místo, prosím. Ustupte, prosím.
Je tady polovička londýnský policie.
Jo. Proto je taky moc těžký dávat pod váhu.
Asi chtějí zjistit, jestli někdo viděl, jak Blaney nakládá Babs na náklaďák.
- Ty myslíš, že to udělal, co? - To dá rozum.
- Ty snad ne? - Já tak rychle neodepisuju kámoše.
Blaney nebyl můj kámoš.
- Vyhodil jsem ho, protože kradl. - Ale.
Jo, Blaney byl zloděj. Pořádný mizera.
Já to říkal vrchnímu inspektorovi, ale nevěřil mi.
Teď toho asi lituje.
- Myslíš? - Jo, určitě.
Už nebyl tak nafoukaný, když jsem ho dnes ráno v 7.00 viděl.
Byl jsem ve Scotland Yardu identifikovat ji.
Z fotek. Nafotili je a dovezli je sem speciálem.
- Nebyl na ni hezký pohled. - Má to někdo štěstí.
Radši půjdu. Dnes budou dobrý kšefty. Víš, jak jsou lidi morbidní.
To jo. Přijdou kdykoli, aby identifikovali mrtvý holky.
Tak nashle.
Proboha, Dicku.
- Co tady děláš? - Promiň. Neměl jsem kam jít.
Lidi, u kterých jsem byl, odjeli.
Já bych nepřišel, ale říkal jsi, že když budu potřebovat...
Samozřejmě. Ale zatraceně riskuješ, že jsi sem přišel.
Všude se tu hemží policajti. Moment.
Schováš se den, dva u mě, než něco vymyslíme.
Ano. Napadlo mě, jestli nemáš místo.
Vím, že zneužívám tvou laskavost, ale musíš mi to věřit.
Nikoho jsem nezabil.
Tohle všecko je nesmysl. Přece mě znáš.
- Nic takovýho bych neudělal. - To víš, že ne, Dicku.
Policie to jako obvykle pěkně posrala.
Takovýhle vraždy mě vždycky vyvedou z míry.
Ten chlap musí být sexuální maniak.
Ale pamatuj, některý ženský si přímo říkají o to, co dostanou.
Ale ty? Nechtěj mě rozesmát. Ty nejseš ten typ.
Neboj se. Udělal jsi dobře, že jsi přišel za Bobem.
Půjdeme ke mně. Víš, kde to je?
- Jo. - Půjdu první a vezmu ti tašku.
Nebudeš tak nápadný.
Běž za mnou, ale jdi delší cestou. Projdi celou Southampton Street.
Výborně, chlapče. Pojď dál.
Jako doma.
- Je to moc útulný. - Ano. To je mý hnízdečko.
Však víš, domov.
Místo, kde tě musí vzít na byt.
Jak říkávala moje máma. Viděl jsi ji, že?
- Ano. - Báječná stará dáma.
- Jdu zpátky do obchodu. Zatím nashle. - Jasně.
V kuchyni je něco k jídlu. Tady je chlast, tak si dej.
Bobe, jsem ti za to moc zavázaný. Však víš.
Říkal jsem, že to nestojí za řeč.
Můžu tě o něco poprosit? Drž se dál od oken.
- Jasně. Promiň. - Ahoj.
A nedělej nic, co bych ani já nedělal.
Jste Richard Blaney?
- Ano. Co to má znamenat? - Jste zatčen.
- Je to nutný? - Ano, u lidí jako jste vy.
- To je vaše taška? - Ano.
- Děkuji, pane Rusku. - Rád pomůžu, seržante.
Bohužel nebyla vypsána odměna. Snad příště.
Víte, co se říká. Nejlepší odměnou je poctivost.
- Musím se vrátit do obchodu. - Dobře. Víme, kde vás najdeme.
Jak jdou tvému nejmladšímu housle?
Richard Ian Blaney?
Ano.
Budete držen ve vazbě v souvislosti s vraždou Brendy Blaneyové,
Barbary Milliganové a dalších.
Nemusíte vypovídat,
ale cokoli řeknete, může být použito jako důkaz.
Pane Oxforde, mohl byste sem na okamžik přijít?
Rusk. To byl Rusk.
Zadržte ho. Kde to našli?
- V Henrietta Street. - Nějaká identifikace?
"Slečna Barbara Milligan, Glóbus, Covent Garden, Londýn WO2."
SOUDNÍ SÍŇ Č. 1
- Shodli jste se na verdiktu? - Ano.
Shledáváte Richarda Iana Blaneyho
vinným nebo nevinným z vraždy Brendy...
Iane Blaney, byl jste shledán vinným za hrůzný zločin.
O jeho děsivé a zlovolné povaze tu již nebudu hovořit.
Chci vám jen říct, abyste se vzdal veškeré naděje,
že uniknete jeho důsledkům.
Tento soud vás odsuzuje k doživotnímu trestu
s minimální délkou 25 let vězení.
Udělal to Rusk. Pořád jsem vám to říkal.
A říkám to i teď. Rusku, kde seš?
Jednoho dne, ty parchante.
Rusku, kde seš?
Jednoho dne si tě najdu a zabiju tě.
Teď už nemám co ztratit.
Můžu udělat to, co jsem podle nich udělal.
Pamatuj si to.
Udělal to Rusk.
Pořád jsem vám to říkal.
Rusku, kde seš?
Jednoho dne si tě najdu a zabiju tě.
Teď už nemám co ztratit. Můžu udělat to, co jsem podle nich udělal.
Pamatuj si to.
- Vidíte tu značku? - Ano, pane.
Je to ten blonďák v hnědém obleku. Viděl jste ho?
Ano.
Objedeme to ještě jednou a chci, abyste pořídil detail obličeje.
Ano, dobře si ho pamatuji. Byl tady dvakrát nebo třikrát.
Předpokládám, že každé podnikání nese svůj kříž.
- A vaším křížem jsou muži jako on? - Přesně tak.
Většinou se jich snadno zbavíte,
ale tady pan Robinson byl mimořádně neústupný.
- Nikdy nechtěl slyšet ne. - Pan Robinson?
Ano, tak se jmenuje.
Tady to máme. Pan William Robinson.
Víte, pane inspektore, chtěl, abychom mu našli ženy, které milují
určité výstřelky.
Sexuální masochistky? Co si rády nechávají ubližovat?
- Takovéhle věci? - Přesně tak.
Raději se podívejte sám.
Přirozeně jsme mu řekly, že mu nemůžeme vyhovět, ale přišel znovu.
Je pravděpodobné,
že když od vás nedostal to, co chtěl, zašel někam jinam?
Ano, velice pravděpodobné. Muži jako on udělají cokoli,
aby ukojili své odporné choutky.
Promiňte, pane inspektore.
Máte nějaký mimořádný důvod setkat se s panem Robinsonem?
Ano, slečno Barlingová. A budu rád, když mou návštěvu uchováte v tajnosti.
Samozřejmě.
- Rychle zavolejte doktora. - Tohle vypadá na sanitku.
Já ti říkala, že to není Blaney, že?
Říkala jsem, že jste na špatné stopě.
Ženská intuice má větší cenu než všechny vaše laboratoře.
Tak proč ji nevyučuješ v policejních akademiích?
Ty si tedy myslíš, že je to Rusk? Že to je náš člověk?
Ovšem. To vidí každý.
Znal paní Blaneyovou i tu Barbaru, jak se jen jmenovala, nebo ne?
- Ano. - Tak tady to máš.
Říkals, že ten chlap je sexuálně úchylný.
Proto taky dal to oblečení do kufru.
O tom nemáme žádné důkazy.
To dá rozum.
Nemyslíš spíš intuice?
Co ti říká tvá intuice, že chci k večeři?
Biftek a pečené brambory.
Ale dostaneš pled de porc á la mode de Caen.
- Vypadá to jako vepřová nožka. - Však to taky je.
Dala jsem ji do stejné omáčky, jakou Francouzi používají na dršťky.
To člověka uklidní.
Tak kdy zatkneš
toho pana Robinsona, nebo Ruska, nebo jak si říká?
Až budu mít potřebný důkaz.
Získat důkazy trvá déle než něco pochopit intuicí.
- Kdy je budeš mít? - Doufám, že za pár minut, miláčku.
Vážně?
Ty starý lišáku. Řekni mi to.
Tedy...
Víme, že jestli je Rusk vrahem,
cestoval se svou obětí v náklaďáku s bramborami.
Jak to víme?
Už jsi někdy slyšela o mrtvole, která by vylezla ze zavázaného pytle?
Proč by chtěl dostat tu mrtvolu z pytle?
Něco hledal.
Jak to víme?
Mrtvola byla v rigor mortis.
Na jedné ruce jí musel přelámat prsty, aby dostal to, co v ní držela.
Bylo by fajn, kdybychom se vrátili k obyčejnému chlebu.
Co myslíš, že v prstech držela? Medailónek? Brož? Křížek?
Muselo to být něco, co by ho inkriminovalo.
Něco, čeho si nevšiml, když nakládal mrtvolu na náklaďák.
Možná kapesník s monogramem.
Podle mě to nebyl křížek.
Nevím, proč ne.
Náboženská a sexuální mánie jsou těsně propojené.
V každém případě to našel.
Což byla pro nás smůla.
Ale měli jsme přece jen štěstí.
Řidič náklaďáku nám řekl, že po cestě stavěl v jednom místě.
Bylo to v motorestu někde za Londýnem.
V motorestu?
To je kavárna, kterou navštěvují řidiči náklaďáků, miláčku.
Podávají tam jednoduchá jídla jako chleba se slaninou a šunkou,
párky s bramborovou kaší, a čaj nebo kávu.
Proč je štěstí, že tam ten řidič zastavil?
Důležité není to, že tam zastavil, ale že zastavil pouze jednou.
Náš muž mohl z náklaďáku vylézt jen v té kavárně.
Poslal jsem seržanta, aby zjistil, jestli si tam někdo nepamatuje Ruska.
Čekám, že se každou chvíli vrátí.
Tak to dojez. Až přijde, ať už jsi po jídle.
Chutné, velmi chutné.
- Není na tom ale moc masa. - Nemusíš to tak hltat, miláčku.
Já si to sním, jak budu šlehat bílky na suflé.
- Dobrý večer. - Doufám, že neruším u večeře.
- Ne, vůbec ne. Pojďte dál. - Děkuji vám, pane.
Odložte si klobouk a kabát na gauč.
Dobrý večer, seržante Spearmane. Co si dáte na pití?
- Dobrý večer. Já nevím, jestli... - To je v pořádku. Jste mimo službu.
Co třeba margarita? Je to lahodné.
Tequila, triple sec,
čerstvá šťáva z citronu a okraj sklenice je pokrytý solí.
- Určitě vám to bude chutnat. - Děkuji, madam.
To vaše sebeuspokojení je přímo lepkavé.
- Tak mluvte. - Ano, pane.
Žena za pultem v kavárně
poznala Ruska na fotografii, kterou jsem jí ukázal,
jako muže, který byl dotyčnou noc v kavárně.
A to není všechno.
- Na co čekáte, na virbl? - Ne, pane. Promiňte, pane.
Dále řekla, že Rusk byl neupravený a velice zaprášený
a požádal ji, aby mu půjčila kartáč.
To je ten kartáč, pane.
Vidíte, pane?
Co říkáte, Spearmane? Prach z brambor?
Tady máte, seržante.
Na zdraví.
- Na zdraví, madam. - Slyšela jsi to?
- Říkala jsem ti to. Já to věděla. - Správně.
- Dopravte to rychle do laboratoře. - Dobře, pane.
Zdá se, že jsme zavřeli nesprávného člověka.
Co chceš říct tím "my"? Ty jsi ho dal zavřít.
- Dobře, už můžete jít. - Dobrou noc.
- Ještě jste to nedopil. - Promiňte, ale musím do laboratoře.
Dobrou noc, Spearmane. Dobrá práce.
- Velmi dobrá práce. - Děkuji vám, pane.
Chudák pan Blaney. Musíš ho dostat ven, Time, okamžitě.
Momentálně je v nemocnici.
Ale promluvím s náměstkem komisaře a znovu ten případ otevřeme.
Nebude rád, ale máme dost důkazů k udělení milosti.
Dají mu nějaké odškodnění?
Možná nějaké peníze, ale opravdové odškodnění neexistuje.
Chudák.
Myslím, že bys ho měl aspoň pozvat na skutečně dobrou večeři.
Určitě by to mělo být něco sytého.
Možná caneton aux cerises.
- Co to je? - Kachna.
S hustou sladkou třešňovou omáčkou.
Myslím, že po vězeňském jídle, které tam dostává, sní cokoli.
Promiň.
Musím se jít podívat, jestli už moje suflé začíná kynout.
Už ty prášky zabraly?
- Spí jak mimino. - Myslíš, že jsme mu jich dali dost?
Prokrista, dostal jich půl tuctu.
Dobře. Vyrazím, abych dostal toho hajzla Ruska.
Dobře. Ještě se přesvědčíme.
Je to buď anebo, zítra se mám vrátit do vězení.
Georgi. Všecko v pořádku, Georgi?
Tak chlapče, radši se dej na cestu. A pořádně mu nandej.
Vezmi si tady ten kousek slídy.
Možná tím budeš muset otevřít dveře. Asi budou zamknutý.
Doktore. Sestro?
Přivezte vozík, sestro.
Nezdá se, že by tu byly příznaky mozkové příhody.
Musíme ho přijmout na pozorování.
Může to být epileptik nebo diabetik?
V téhle práci je to nepravděpodobné.
Určitě budeme potřebovat vzorky krve.
Prášky na spaní. Dali mu všechny svoje prášky na spaní.
- Dobrou noc. - Dobrou noc, pane.
Haló?
Panebože. Kdy se to stalo?
Dobře. Cože?
Pět minut. Počkám venku.
Jedu pryč. Blaney uprchl a vsadím se, že vím, kam odjel.
Často jsem si říkal, jestli ta nehoda byla pokus o sebevraždu
nebo jen způsob, jak se dostat do nemocnice.
Teď už ovšem známe odpověď.
Ne.
To není...
Pane Rusku.
Vy nemáte na sobě kravatu.